Vi er formand Maos røde vagter
Vi kommer fra stepperne til Tiananmen
Vores røde flag er som det vilde hav
Vores revolutionære sange giver genlyd op mod himlen
Vores store leder fører os frem
Kære formand Mao, elsket og respekteret...
Du, den røde sol i vores hjerter
Steppernes folk giver dig al deres kærlighed
Led os videre frem.
Første gang, jeg gik op ad disse trin, var i 1971.
Luo og jeg havde gået i to dage
fra den nærmeste by til Fønix bjergene.
Stedet for vores genopdragelse.
Er det din kuffert? Ja, formand.
De siger, din far er en reaktionær tandlæge.
Skyldig i hvad?
I at behandle en fjende af folket, den tidligere lokale guvernør.
Og før 1949 ordnede han en tand for skurken Chiang Kai Shek.
Hvad er det? En kogebog.
Du vender den på hovedet.
Hvad er det sjove, idioter? Kan I læse?
Kom så, læs! Formand, du ved, jeg ikke kan læse.
Læs det for os.
"300 gram kyllingebryst."
"10 valnødder. 20 gram melstivelse."
"10 cl gul vin. Æggehvider. Lidt salt."
"Rengør kyllingen. Skær den ud."
"Læg det i en skål ..."
Hvis vi ikke har valnødder, kan vi så bruge jordnødder?
Revolutionære bønder skal ikke fordærves
af en skide borgerlig kylling!
I er nogle idioter alle sammen!
Formand Mao sendte jer hertil
for at blive genopdraget, ikke for at spise reaktionære middage.
Her på bjerget skal I arbejde hårdt
og spise kål og majs.
Hvad betyder de tegninger?
Jeg hedder Ma Jianling. Det står for mit navn.
Hvad er det, formand?
Et stykke legetøj. Er det legetøj?
Det er fjollet. Hvad er det til for?
At more borgerlige unger. Ind i ilden med det!
Det er ikke legetøj, herre. Det er et musikinstrument.
Det kaldes en violin.
Den har en køn lyd. Ma er god til at spille på den.
Han kan vise dig det.
Gør det så. Jeg spiller dårligt.
Jeg bad dig om at spille. Spil så!
Kan du spille en Mozart sonate for vores formand?
Hvad er en sonate?
Det er ... En bjergsang.
Hvad hedder den? Det er ikke en rigtig sang ...
Jeg spurgte, hvad den hedder! Det er ... Mozart.
Mozart tænker på formand Mao.
Mozart tænker altid på formand Mao.
Rigtigt!
Kom så, spil.
Tænk, at vi måske kommer til at tilbringe hele vores liv i dette hul.
Det giver mig kuldegysninger.
Bjergfolket har altid tilpasset deres aktiviteter efter solen.
Men denne vane blev brudt af den måde, vi startede dagen på.
Kom så i gang med arbejdet!
Dagdrivere!
Se lige det flydende skidt. Dit derhjemme er ikke bedre.
Du er skør. Det er gødningsmiddel.
Det er din tur.
Han kan knap nok rejse sig.
Den eneste vesterlænding i området
var en fransk missionær, fader Michel, der kom i 1940.
I sin rejsedagbog skrev han: "Efter to måneders rejse
nåede jeg Tianquan distriktet og Fonix bjergene,
hvor kobber udvindes for at lave mønter.
I de kinesiske annaler står der: "I år 100
forærede en Han kejser dette bjerg
til sin elsker, en overeunuk i paladset. "
"Det var første officielle omtale af homoseksualitet i Kina."
Hvad helvede foregår der? Du kan ikke engang skubbe en kurv.
Ved du, hvad du spildte?
Revolutionære bønders hårde arbejde!
Saml det op! Hurtigt!
Må jeg spørge om noget? Jeg lytter.
Kender du de varme kilder ved "Tre Sakse"?
Man siger, at de lokale piger tager hen for at bade der.
Et sandt lille paradis! Efter de "Hurtige Sande", mod vest ...
... er der en smal sti, mellem to klipper ...
De er næsten nøgne!
De er så smukke!
Jeg kan næsten ikke se.
Hvad? Jeg går over på den anden side.
Hent hjælp, i stedet for at grine.
Jeg kan ikke lade være!
I er heldige, at vi er søde piger. Vi angiver jer ikke.
Ellers ville I ende på Sikkerhedskontoret.
De brækker benene på lurere.
Skammer I jer ikke? Hvilken frækhed!
Ma, hjælp mig op! Bare rolig, jeg kommer.
Gå den vej. Så kan du komme ned.
Skrædderen og hans barnebarn!
Vi hørte musik og kom for at se.
Du er så ren af en lokal pige at være.
Kan du kende hende? Hun er fantastisk.
Dette område er kendt for de smukke piger.
Ved du, hvad det er?
Det kaldes en violin.
Jeg har set nogle, men jeg har aldrig hørt en.
Og sangen? Aner det ikke.
Den hedder: "Mozart tænker på formand Mao".
Jeg hører, at din far dræbte ormene i en stor herres tænder.
Dræbte hvad? Ormene i hans tænder.
Hvorfor griner du? Her bruger vi ikke smarte ord.
Det er ikke det. Det er et sjovt udtryk.
Jeg bor bag "Øjet i Himlen".
De kalder mig Den Lille Skrædderinde.
Hvad hedder du?
Jeg hedder Luo ... Luo Min.
Er "Øjet i Himlen" langt herfra? Omkring 5 kilometer.
Er det dit? Det er Luos.
Hvordan bevæger hanen sig?
Det er en rigtig hane. Den synger hver morgen.
Ma! Kom og se.
Så du hendes hvide tænder? Hvis?
Den Lille Skrædderindes. Det er sjovt ...
Jeg er ligeglad med hendes rigtige navn.
"Lille skrædderinde" passer så godt.
Men hun er meget primitiv!
Hvad er klokken?
Hvor er vækkeuret?
Du skiller altid ting ad.
Jeg tabte et stykke. Pokkers!
Jeg betaler dig tilbage for uret.
Lad det være, Luo. Vi laver det hos os.
Det er rart at være fra byen. I ved en masse ting.
Det er bedre at vide, hvordan man syr.
Livet her er ikke særlig sjovt.
Når jeg går ud for at samle brænde, ser jeg flyvemaskinerne flyve forbi.
Så tænker jeg på, hvordan verden er andre steder.
Jeg har selv lavet dem.
Kan du læse? Nej.
Min mor var den eneste skolelærer på bjerget,
men hun døde, før hun kunne undervise mig.
Der mangler et stykke.
Jeg vil lære dig at læse.
Nej. Jeg har ikke tid.
Tænk over det, før du siger nej.
Vi taler om det en anden dag.
Min bedstefar er snart tilbage. I må gå.
Lad os gå.
Jeg kan godt lide dine små fly. Vil du give mig et?
Du behøver ikke spørge. Bare tag et. Hvilket som helst.
Og? Alt er helt fint.
De var ikke sure? Nej.
Så lad os gå.
Fonix bjergets revolutionære komité...
Giv ham en stor hånd.
Kender du ham? Det er "Brille".
Jeg takker den lokale ledelse for at lade mig tale.
Jeg kommer fra en familie af reaktionære intellektuelle.
Min far er forfatter, og min mor er digter.
I de 6 måneder, jeg har været her, har jeg lært at høste og pløje.
Først skræmte bøflerne mig.
Nu kan jeg få de stædigste til at adlyde, med min pisk.
Det er et fint eksempel. Se på ham!
Han går endda med stråsandaler ligesom revolutionære bønder.
Han fortjener vores bifald.
Alle jer fra reaktionære familier, som genopdrages,
bør følge hans eksempel.
Han siger det til os. Jeg hader ham.
Vi siger ofte, at ud af 1000 børn fra dårlige familier
vil tre, kun tre,
blive i stand til at vende tilbage til byen.
Jeg har en slægtning, som er operatør i byen.
Hver måned viser han en revolutionær film.
Vil du komme og spise med os på søndag?
Nej. Jeg har ting at gøre.
Du rødmede. Skal du møde en ung mand på søndag?
Hold op med det vrøvl.
Hvad er problemet? Tag ham med.
Så spiser vi sammen. Det er ikke det.
Den dag skal jeg til de varme kilder med mine veninder.
Vores genopdragede har gjort fremskridt.
Jeg giver dem en chance for at bevise det.
I overmorgen viser de en nordkoreansk film inde i byen.
De tager ind og ser den og fortæller om den til os.
Det er en politisk mission.
I er heldige!
Se, det er skrædderen!
Skræddere bliver behandlet meget fint her.
Det har regnet. Det er glat for en gammel mand som mig.
Bedstefar ... Gør os en tjeneste.
Om fire dage skal vi fortælle om en film i landsbyen.
Bed dit barnebarn om at komme.
Violinen!
Længe leve partiet og formand Maos triumferende tanker!
Hejs det røde flag.
Se, ferskner!
Hvad koster de? 5 pundet. Vil I have nogle?
Jeg er hundesulten. Vi har gået langt.
Vi skal ind og se en film. Hurtigt! Det skal vi også.
Det dufter godt! Begynd bare.
Det er varmt ... Lækkert!
Hvem ønsker blomster? Smukke blomster.
Hvem ønsker blomster?
Køb mine blomster.
Gå et andet sted hen! Der er folk derovre.
Gå din vej!
Korea er et af verdens koldeste lande.
Trods den lille blomstersælgers bønner
ville ingen gå ud på den frosne sø,
for at hente de snegle, som skulle helbrede hendes mor.
Den dag falder der kaskader af sne over Pyonyang.
Den sne, som drengene laver, er kønnere end rigtig sne.
Se! Det er risflager.
Blomstersælgeren laver et hul i isen
og hopper i vandet.
En, to, tre gange.
Hun tilbringer natten i det iskolde vand,
indtil det holder op med at sne.
Hun har fundet tre snegle.
Hun løber begejstret hjem
og åbner døren ...
Skynd dig! Hendes mor har brug for sneglene.
Hvad venter hun på?
Fortæl os resten! Fortæl os det.
Kom nu, fortsæt! Undskyld mig.
Jeg tænker på min mor.
Hendes mor ligger på sengen.
En solstråle oplyser hendes ansigt.
Det er et udtæret ansigt, præget af mange års dårligdom.
Det er lille, ligesom et barns ansigt.
Hun har allerede forladt denne verden.
I det øjeblik hører vi en stemme sige:
"Man siger, at et ærligt hjerte kan få en sten til at blomstre."
"Denne piges hjerte var i sandhed ærligt."
Vil I fortælle mig en historie?
En udenlandsk film.
Ja ... Fra hvilket land?
Frankrig? Spanien? Canada?
Kender du nogen? Jeg laver sjov.
Hvordan skulle jeg kende historier fra kapitalistlande?
Jeg kender kun socialisthistorier: Fra Korea, Sovjet, Albanien.
I 1960erne var der mange bøger.
Men jeg havde endnu ikke lært at læse.
Da jeg havde det, kom revolutionen.
Alle bøgerne blev brændt.
Jeg kender en dreng, som har forbudte bøger.
Hvem? Brille. Han har fortalt mig det.
Han har en læderkuffert
fyldt med udenlandske bøger, som hans far har givet ham.
Brille! Selv på en søndag skal du vise dig.
På afstand ligner du en sand revolutionær bonde.
Sikke en forandring!
Din idiot! Vent. Vi finder dem!
Idiot!
Ingen panik! Hvor faldt de?
Din dumme skid. Jeg slår dig ihjel!
Bare vent og se.
Forbandede bøffel!
Vi fandt dem! Brille, kom her. Vi fandt dem.
Tak.
Uden jer var jeg fortabt.
Jeg kan ikke se noget uden briller. Jeg er virkelig blind.
I er rare. Jeg er glad for at se jer.
Vi kom for at låne dine bøger.
Hvilke bøger? Dem, du gemmer i din læderkuffert.
Kufferten? Den smed jeg i en kløft.
Det gjorde du vel ikke?
Gennemsøg mit hjem, hvis I ikke tror mig.
Postbud! Er der brev til mig? Ja.
Det er fra provinsens hovedstad.
Så er vi her.
Gå bare videre uden mig. Gravsteder er ikke lige mig.
Jeg laver et bål, mens jeg venter på jer.
Vil du have en sød kartoffel?
Du lyder som en fra byen. Jeg er ved at blive genopdraget.
Her? På Fønix bjerget.
Er det rigtigt?
Det samme gælder min søn. Du må kende ham.
Han går med briller. Brille.
Han skal snart tilbage til byen.
Han er blevet ansat ved et litterært magasin.
Det dufter godt!
Luo! Lille skrædderinde!
Brille tager tilbage til byen. Ikke flere udenlandske bøger.
Laver du sjov? Jeg har lige mødt hans mor.
Han er blevet ansat ved et magasin.
Fandens! Vi er altid uheldige!
Ingen kuffert! Vi må finde på noget.
Hvad? Aner det ikke.
Vi stjæler den.
Hvad? Vi stjæler den.
Godt kød som det her
kan sælges for fem yuan pundet på markedet.
Brille drak blod!
Hvis du drikker det varmt, bliver du tapper som en rød soldat.
Det ser du, når du er tilbage i Chengdu.
Kunne du lide bøffelblod? Jeg vil huske det hele livet.
Skide bøffel! Så fik jeg afregnet med bæstet.
Men prisen var for høj. De snød os.
Det dufter godt!
Er det færdigt? Ja.
Vi kommer til at spise godt. Ja!
Brille! Se på os!
Vi er kommet for at danse for dig, Brille.
Vil du lave et show? Kommunen lånte os kostumerne.
Lad os sætte os ned.
Kom og sid her. Tak.
Vi skal til at begynde!
Vi er formand Maos røde vagter
Vi kommer fra stepperne til Tiananmen...
Skrædderinden afleder fjenden. Giv mig noget lys.
Skynd dig ind!
Vent! Jeg lukker den.
Vi kommer fra stepperne til Tiananmen...
Hvad er det for en dans? Vi er til hest.
Til hest? Jeg troede, I red på haner!
Hvorfor forstyrrer du dem? Vil du prøve?
De danser virkelig godt. Lad os klappe ad dem!
Måske er de her ...
Nej, det er de ikke. Lys her.
Der er heller ikke noget. Forsigtig!
Vi er formand Maos røde vagter
Vi kommer fra stepperne til Tiananmen
Vores røde flag er som det vilde hav
Vores revolutionære sange genlyder op mod...
Luo, her er den!
Fint! Vi har fundet den!
Og den er ikke låst.
Med disse udenlandske bøger vil jeg forandre den lille skrædderinde.
Jeg vil kurere hendes uvidenhed. Kom nu, luk den op!
Jeg har mavekramper.
Har du det ikke godt? Jeg kan ikke holde det ud.
Går du tilbage?
Kun revolutionære bøger! Ikke en eneste forbudt roman!
Der er endda en bog om kinesisk medicin.
Den skide Brille!
Det er bare ærgerligt. Vi tager den!
Vent!
De kommer tilbage. Hvad gør vi?
Min mave!
Det er alt det blod, du drak. Du har ret.
Sid ned. Jeg henter en pille.
Har du åbnet kufferten? Nej, jeg har ikke rørt den.
Mærkeligt. Den er åben.
Jeg havde bundet den sammen.
Det var Luo og Ma ...
De må være kommet for at stjæle mine bøger.
Mangler der nogen?
De udenlandske er der alle sammen, under Lu Xuns.
Sikken lettelse! Mærkeligt ...
Tag den her pille. Det er mod diarré.
Prøv at kaste op. Så får du det bedre. Drik noget vand.
Drik det hele. Jeg kan ikke holde mig.
Hvad er der? Hvor skal du hen?
Vent! Tag noget papir!
Det er smukt! Se hendes kjole.
Jeg har aldrig set noget lignende. Lad mig se.
Hvad står der dér?
"At forene skønhed og intelligens er meget sjældent."
Hvad er det? Balzacs "Kusine Bette".
Balzac ...
Bare jeg kunne læse. Jeg kan kun se på tegningerne.
Hør denne sætning : "På denne dag,
for 348 år, seks måneder og 19 dage siden,
vågnede pariserne op til lyden
af alle klokkerne, som ringede højt."
Og titlen på denne her! "Den røde og den sorte".
Jeg holder af den, bare på grund af titlen.
Hvor ligger Paris? I et land, som hedder Frankrig.
Hvor er Frankrig? I Europa.
Hør lige den her titel : "Døde sjæle" af Gogol.
Og den her, hvilken titel!
"Forbrydelse og straf" af Dostojevskij.
Der er en af Kipling. En englænder.
Der er endda en kinesisk roman : "Drømmen om den røde pavillon".
Det er klassisk kinesisk. For kompliceret til dig.
Her er det!
Ingen kommer her. Et perfekt sted at gemme bøgerne.
Fint. Det virker sikkert.
Vi lægger dem her.
Luo! Det er bedre her. Helt i orden.
Vi kalder stedet for "Boggrotten".
Vi tager dem ud én for én. Hvis vi bliver fanget,
mister vi kun en ad gangen.
Er det i orden? Ja.
Klokken er næsten 5. Balzac er så medrivende!
Jeg er næsten færdig. Der er kun 20 sider tilbage.
Sig til, når du er færdig. Jeg vil læse den for den lille skrædderinde.
"Ursule Mirouët." Sjovt navn ...
Jeg er færdig. Det er din tur.
Hvordan var den? Fantastisk!
Jeg føler, at verden har forandret sig.
Himlen, stjernerne, lydene, lyset,
selv lugten af grisene ... Intet er det samme mere.
Ursule Mirouët!
Luo! Hvad er der galt?
Hvad er der sket med dig?
For lidt siden fik jeg feber.
Nu er jeg iskold og ryster over det hele.
Det er ikke alvorligt. Jeg tænker på min mor.
Det kan ikke være så slemt.
Kan du bære mig? Intet problem!
Det må være malaria.
Hold nu op. Hvorfor skulle det være malaria?
Det er det bedste mod malaria.
Du må klare det, hvis du ikke vil dø.
Lad mig være. Formand.
Jeg gør det. Giv slip!
Kom nu.
En gang til.
Det får blodet til at rulle. Nej!
Er det en god kur?
Det kommer an på. Ikke altid.
Det bedste er en pilegren.
Hvem har sagt det? Det bedste er tempeltræ.
Bynke er også godt.
Da Zhangs søn havde malaria, piskede vi ham med en bynkegren.
Det kurerede ham helt.
Hej, mænd!
Maden er klar. Kom og spis.
Tag du over. Jeg er træt.
Slå så hårdt, som du kan.
Hvis du vil kurere ham,
må du ikke holde igen. Slå hårdt!
Den lille skrædderinde.
Hvad er der galt med ham?
Min landsby vil høre jer fortælle om filmen.
Han har malaria. Han kan ikke fortælle om en film.
Lad mig gøre det.
Luo? Lad hende gøre det.
Forsigtig!
Du ser meget bedre ud her til morgen.
Mine ben er svage, men jeg har det meget bedre end i går.
Jeg gør det, for at du ikke skal blive hr. Beis slave.
Bid tænderne sammen.
Faktisk er den ikke så god, som når du fortæller om den.
Hvis formanden opdager, at vi så den samme nordkoreanske film,
er det slut med film for os.
Du må bide tænderne sammen for at overleve.
I aften vil vi fortælle om en albansk film.
Albanien? Hvor er det?
Kender du ikke Albanien? De er gode venner af Kina.
Er det en god film? Den bedste, jeg har set.
Det stærkeste øjeblik er en scene med en hypnose.
Det er vidunderligt. Helt vidunderligt ...
Kom nu. Begynd! Giv ham mod!
Hovedpersonen i denne albanske film hedder Ursule Mirouët.
Et meget eksotisk navn. Skal vi sige det sammen?
Ursule Mirouët! Ursule Mirouët!
Instruktøren hedder Balzac.
Balzac! Balzac!
Fandens! Jeg lagde ikke mærke til tiden.
Klokken er syv! Dagen er ovre.
Færdig! Vi pakker sammen.
Jeg er færdig. Vil du prøve den?
Kom og prøv den.
Er du begyndt at ryge?
Hvornår kom du tilbage? Har du spist?
Jeg er ikke sulten, jeg er irriteret.
Jeg læste for den lille skrædderinde. Hendes bedstefar kom tilbage.
Da han så bogen, råbte han ad mig.
Og endnu værre ... Han brændte "Far Goriot".
Det senile fjols!
Det må du nok sige. Jeg hader ham!
Jeg vil aldrig se ham igen.
Om fem minutter skal alle være på "Tre Pile" marken.
For pokker da! Jeg faldt.
Stien er ellers så bred! Skal jeg selv samle dig op?
"Dette må være hele den forskel,
som skiller det vilde menneske fra det civiliserede menneske."
"Den vilde har kun følelser."
"Det civiliserede menneske har følelser og tanker."
Gode, gamle Balzac har ret!
Lad os se, hvordan han analyserer det hele.
Han siger: "Når det gælder de vilde,
er der kun lidt indflydelse på hjernen."
Jeg har ledt efter jer.
Vi ville bare tage en bog, men Luo begyndte at læse.
Landsbyens kvinder har købt stoffer i byen.
Din bedstefar vil lave tøj til dem i denne uge.
Tøjet er en undskyldning for at undersøge vores hjem.
Hold op med det vrøvl!
Få lidt hvile. I morgen bliver en hård dag. Kom hjem og bo.
Vandet til dit fodbad er allerede varmt.
Du fik det sidste år. Det er min tur.
Tak, men jeg bliver her med de to, som er under genopdragelse.
Det er ikke så komfortabelt. Døren kan ikke lukkes.
Vi har ikke noget toilet.
Vi må ordne vores sager udenfor. Du vil ikke synes om det.
Men jeg vil have mere plads til at arbejde.
Nu går jeg til ro. Vi ses i morgen.
Du og jeg kender allerede hinanden.
Det betyder, at jeg kan tale helt åbent til dig.
Jeg lytter.
Mit barnebarn har forandret sig på det seneste.
Forandret sig? På hvilken måde?
Forleden dag, da jeg kom hjem ...
Ved du, hvad det er? En undertrøje.
Nej, det er det ikke. Det er noget andet.
Prøv igen. En kort undertrøje.
Kan du lide den? Den er smuk.
Det hedder en bh. Det kalder de det i bøgerne.
Jeg er den første på hele Fønix bjerget, som har en.
Hvad er den til? Til at fremhæve brysterne.
Hvad er civiliserede mennesker?
"Den vilde har kun følelser. Den civiliserede har følelser og tanker."
Jeg var så bekymret for hende, at mine hænder rystede.
Sommetider kan en bog påvirke hele ens liv.
Bedstefar ...
Er det det, du er kommet for at fortælle mig?
Hold op med at læse bøger for hende. De fortæller ikke sandheden.
Lær hende nyttige ting.
Din familie har problemer. Du bør tænke på fremtiden.
Lære nyttige ting? I det her hul? Jeg vil lære dig at sy.
For at blive skrædder? Ja.
Jeg kan lære dig håndværket.
Bedstefar ...
Jeg er for fummelfingret til at blive skrædder.
Det er formanden. Han er tilbage fra byen.
Den skide revolutionære tandlæge!
Kender kun til at pine de stakkels bønder. Slyngel!
Se her!
Den ser ikke dårlig ud.
Idioten lavede en fejl. Han trak en god tand ud.
Hvor er den dårlige? Her. Det gør frygtelig ondt.
Man siger, at du kender en masse historier. Fortæl mig en.
Den her begynder i Marseille.
Året er 1815. Hvor ligger Marseille?
Meget langt væk. Det er en fransk havneby.
Hvorfor så langt væk? Har du ikke noget nærmere?
En historie om spøgelser eller kinesiske banditter.
Jeg bliver aldrig træt af de historier.
Min historie foregår i Marseille. Hvis du ikke kan lide den, så godnat!
Fortsæt, hvis du vil, jeg går i seng.
Bravo! Du lokkede ham. Nu hænger han på krogen.
Hvad handler din historie om?
Det er historien om en fransk sømand.
Kaptajn Edmond Dantés,
senere kendt som greven af Monte Christo.
Monte Christo holdt os vågen ni nætter i træk.
Den gamle skrædder var utrættelig.
Om natten lyttede han til mig. Om dagen arbejdede han.
Inspireret af Dumas
opstod der små fantasier på det tøj, han lavede.
Små franske detaljer prydede pludselig
vores bondepigers tøj.
For det meste marinesymboler.
Det år blæste der en middelhavsbrise på vores bjerg.
Matrosjakker og matrosbukser...
Dumas ville være overrasket over resultatet.
Han havde også beskrevet mere raffineret tøj:
Kjoleliv broderet med fleur de lys...
Mercedes kjole med kniplinger.
Kun den lille skrædderinde kendte vores velbevarede hemmelighed.
Det er godt, at du kom for at hjælpe ham.
Din bedstefar har ringe under øjnene.
Du kan sove hos mig i nat. Her er der ikke plads til dig.
Fint.
"Parfume, ædeltræ, skønhed, paladser."
"Disse fire ordbilleder forklarer navnet på dette charmerende sted."
Champs Elysées.
Sikke et smukt navn!
Det er den fineste gade i Paris.
Her bor Monte Christo i en kejsers palads.
Op med dig! Kom med mig!
Du kan forklare det til Sikkerhedskontoret.
Forklare hvad? Jeg har ikke gjort noget galt.
Jeg hørte det hele. Du fortalte reaktionære historier
om adelige, som lever som kejsere.
Formand, tag en cigaret. Tag det roligt.
Det, som Ma fortalte, er bare en historie.
Den pågældende adelsmand er udenlandsk, ikke kinesisk.
Faktisk var han en fattig sømand.
I henhold til formand Maos Lille Røde Bog,
placerer det ham i den mest revolutionære kategori.
Hold op med det sludder! Jeg er ikke idiot.
At sludre, det er, hvad I burgøjsere kan klare.
Kom så med!
Mester, jeg er også skyldig. Jeg skulle ikke have lyttet til dem.
Luo, jeg er ikke nogen slyngel.
Du får en chance for at redde din ven.
Sig frem.
Min dårlige tand driver mig til vanvid. Du er søn af en tandlæge.
Med dette stykke tin kan du ordne den.
Ordne en tand med den?
Hvor er mit barnebarn? Hun sover. Hvorfor?
De genopdragede drenge har brug for hende.
Jeg er for gammel til den slags.
Sid stille, formand. Jeg rører mig ikke.
Nu sker det.
Ingen panik. Tinnet er ikke smeltet endnu.
For fanden da! Du slog mig næsten ihjel.
Det er ikke min fejl, mester. Du sidder ikke stille.
Problemet er borets hastighed.
Min far har et elektrisk på hospitalet.
Få det nu bare overstået!
Er du klar? Gør vi det?
Ja, vi gør!
Ingen panik.
Jeg advarer dig: Hvis det går galt, tager jeg Ma med!
Du bevæger dig hele tiden.
Og hullet er et drilsk sted. Tæt ved tandkødet.
Formand, det bedste vil være at binde dig.
Hvad? Binde mig?
Binde mig, en leder valgt af fælleskomitéen?
Binde mig? Er du gal?
Kom nu, formand!
Det er for sent at reagere sådan.
Et reb!
Formand, tag et hiv af den her.
Det får din mund til at sove.
Lad mig være. Fint.
Bare rolig. Det er en mindre operation.
Luk øjnene og tænk på den dårlige tand.
Du vil ikke mærke noget. Klar?
Jeg er klar. Intet problem.
Øjeblik! Er han bundet?
Ja, solidt.
Sid så stille. Så sker det.
Hurtigere! Langsommere.
Sid stille! Jeg er næsten færdig.
Giv mig fyldningen. Det smeltede tin, mener jeg.
Formand, det er lidt varmt. Forsigtig.
Luk munden helt op.
Der ser du, det var ikke noget.
Doktor Luo! Hvad laver du her?
Jeg har ventet på dig. Har du ikke hørt det?
Du er en berømt mand nu. Hvad mener du?
Der er masser af patienter, der venter på dig.
Man siger, at takket være dig er formandens tandpine væk.
Hvad? Kom, doktor Luo.
Alle de mennesker? Doktor Luo!
Det er en gylden chance. Se!
De har medbragt æg, kyllinger og ænder.
De fattigste har medbragt nudler. Du må ikke skuffe dem.
Var der ikke en medicinhåndbog i Brilles kuffert?
Den bliver nyttig.
Mens Luo blev den lokale doktor, kopierede jeg omhyggeligt
uddrag fra mine yndlingsbøger over på min fåreskindsfrakke.
"Jeg ..."
"... elsker ... dig."
En gang til.
"Du ... ser ..."
Næste sætning.
"Jeg ..."
"... elsker ... dig."
Igen.
"Jeg ... elsker ..." Sig det nu bare!
"Jeg elsker dig." Hurtigere.
Jeg elsker dig. Hurtigere!
Jeg elsker dig, jeg elsker dig, jeg elsker dig ...
Formanden risikerede sit liv for at redde billedet af Mao!
Efter at minen faldt sammen,
tilbragte formanden mere end en måned i sygesengen.
Landsbyen var totalt uorganiseret. Og vi fik et par ugers frihed.
For første gang fik jeg lyst til at komponere.
Jeg fik inspiration fra en gammel møller, der kendte sjofle sange.
Ingen snyderi mellem venner.
Det første glas bunder vi!
Bjergfolk har også deres små fornøjelser.
Du vil gerne høre en bjergsang? Øh ... ja.
Noget autentisk og ret romantisk. Romantisk?
Noget ... som beretter om smukke ting.
Om kærlighed, for eksempel.
I min familie har vi altid sunget en, som har haft form af en gåde.
Hvilken fugl flyver højere og højere?
Hvilken fugl er som to blade på en kniv?
Hvilken fugl dykker i himlens sø?
Hvilken fugl ryster det brune græs?
Falken flyver højere øg højere.
Svalen er som to blade på en kniv.
Tranen dykker ned i himlens sø.
Hanen ryster det brune græs.
Jeg forstod ikke et ord af din gåde.
Hvilket ord er det, jeg skal gætte?
Har du fortalt hende, at du rejser i morgen?
Ikke endnu.
Jeg må sige dig ... Hvad?
Jeg har fået et telegram. Et telegram?
Fra mine forældre. Min far er på hospitalet.
Det er meget alvorligt. Rejser du?
Jeg har talt med formanden.
Han har givet mig to måneders orlov.
To måneder? Er du væk så længe? Måske mindre.
Hvad skal du?
Hvis din far spiser en skildpadde, bliver han hurtigere rask.
Pas på.
Du må besøge hende hver dag, når jeg er rejst.
Lov mig det.
Hvorfor? Hun er alt for smuk.
Ingen må stjæle hende. Jeg lader dig passe på hende.
Skal jeg holde øje med hende? Sagde jeg det?
Du kan læse bøger for hende. Det elsker hun.
Er det i orden?
En slange bed mig!
Det gør ondt.
Op med dig. Bare rolig.
Det gør virkelig ondt. Sæt dig ned.
Jeg strammer det for at standse giften.
Jeg suger det ud.
Du ryster. Den bed ikke dig!
Fandens også! Hurtigt!
Pas på!
Kom snart tilbage. Jeg ved det.
Der er noget, du ikke ved. Hvad er det? Sig det.
Hop op! Tag med mig!
Jeg kan ikke. Senere vil du vide hvorfor.
Jeg har et problem.
Ma, pas godt på hende! Bare rolig.
Stop! Hold op med at løbe!
Mens Luo var væk, læste jeg for den lille skrædderinde.
For at vælge noget andet end Balzac læste jeg "Madame Bovary".
"Charles var overrasket over, hvor hvide hendes negle var."
"De var skinnende, spidse og klippet i mandelfacon."
"Men hendes hænder var ikke smukke."
"Måske var de ikke blege nok. Og fingrene var lidt hårde."
"Hun var også for høj."
"Hendes største fortrin var hendes øjne."
"De var mørke, men hendes lange vipper gjorde dem næsten sorte."
"Hun så en lige i øjnene
med en slags frygtløs oprigtighed.
Lige et øjeblik. Læs bare videre. Jeg kommer igen.
"Der var dækket op til to med sølvtøj på et lille bord."
"Det stod for enden af en himmelseng,
som var pyntet med chintz med billeder af tyrkere."
Ma, se!
Bedstefar har lavet den til mig.
I tre uger læste jeg "Madame Bovary" for hende.
Mens jeg læste, så jeg mig selv i rollen som ægtemanden,
og siden som Emmas elskere.
Den lille skrædderinde var min Bovary.
I morgen læser jeg noget af Lu Xun.
Efter det vil du tænke, at alle er som taget ud af hans bøger.
Jeg kan bedst lide Balzac.
Hans oversætter skriver godt.
Han har en fantastisk stil. Jeg ved ikke noget om stil.
Jeg holder af Balzac. Sådan er det bare.
Hej, vaskekone! Bliv der!
Lad vores landsbypiger være. Forstået?
Dumme svin.
Se dig lige!
Vil du vaske mine underbukser? Kom nu! Vask dem!
Lad slynglen få som fortjent!
MADAME BOVARY
Han har en bog!
Giv mig den. Hvem er det?
En udlænding. Det er Karl Marx.
Marx har skæg. Hans portræt hænger på kommunekontoret.
Måske er det Stalin. Det er Lenin.
Se, han er en smule skaldet.
Skrid, røvhul! Jeg slår dig ihjel, skiderik.
Vi skal nok få dig!
"Indbyggerne faldt ned igen."
"På trods af hærens ankomst var der ikke rigtig noget, der ændrede sig.
Jeg har et problem.
Er det bøllerne fra landsbyen? Det har intet med dem at gøre.
Her til morgen kastede jeg op flere gange.
Er du syg?
Jeg læser resten for dig.
Jeg har ikke haft menstruation i to måneder.
Hvis bedstefar opdager, at jeg er gravid, slår han Luo ihjel.
Hvad vil du gøre?
Loven forbyder mig at blive gift, før jeg bliver 25.
Vi er lige blevet 18.
Og abort er ulovligt uden en vielsesattest.
Ligegyldigt hvad, så er jeg færdig.
Sig ikke det. Lad mig tænke over sagen.
Gynækologisk? Det haster.
Konsultationstiden er forbi.
Den vagthavende er deroppe. Det er en høj mand.
Doktor, er De gynækolog? Ja. Hvorfor?
Lad mig præsentere mig :
Jeg er søn af dr. Ma Hongbao, fra hospitalet i Chengdu.
Jeg er her på genopdragelse med min søster. Hun er gravid.
Du lyver. Dr. Ma har ingen datter.
Doktor, De må hjælpe os. Jeg beder Dem.
Jeg kan give Dem en fransk roman.
Det er ikke løgn. Jeg har skrevet et stykke af på min jakke.
"Min stakkels Christophe ..."
"Du kan ikke forestille dig glæden ved at være fri."
"Følelsen af, at alle sind omkring dig er frie,
ja, selv sinkerne ..."
"... er en ubeskrivelig nydelse."
"Det er, som om sjælen flyder i en endeløs himmel."
"Hun kunne aldrig leve andetsteds."
Det er en oversættelse af Fu Lei. Jeg kan genkende hans stil.
Nu er han en fjende af folket, ligesom din far.
Hvorfor græder du?
Undskyld! Det burde jeg ikke.
Er det på grund af din far?
Fordi jeg sagde, at han var en fjende af folket?
Det ved jeg ikke.
Er det på grund af Fu Lei, Balzacs oversætter?
Jeg ville ikke kritisere ham. Han skriver så godt.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg græder.
Du er stadig ung. Hvor gammel er du? 20? 25?
19.
Jeg finder en løsning.
Jeg kan ikke gøre det, du beder mig om, her på hospitalet.
Det er for risikabelt, hvis nogen opdager det.
Men jeg finder en løsning.
Fri bane.
Der er et problem. Han har skiftet melodi.
Er det "Mozart tænker på Mao"?
Nej. Hvad er det så?
"Svanesøen". Skrevet til Lenin. Så lytter jeg.
Vi har ikke noget valg. Vær tapper.
Det er overstået om fem minutter. Vær ikke bange.
Hvad var det for et skrig?
En høj tone på violinen. Den sorte svanes ankomst.
Den er ikke lige så god som "Mozart tænker på Mao".
Jeg føler det, som om jeg er en anden. Og mere som mig selv.
Ma, er du blevet gal?
Du skal følge mig hjem. Det her er vejen til byen.
Bare rolig!
Din bedstefar fik at vide, at vi skulle se en ny film.
Kan vi hvile lidt?
Er du bange for, at han vil få mistanke, når han ser mig?
Ikke rigtig. Jeg tænkte bare, at vi trængte til at se noget andet.
Det er til dig.
Køb noget i byen. Lige hvad du har lyst til.
Hvor kommer de fra? Det er lige meget.
Tag dem og køb, hvad du har lyst til.
Fortæl mig, hvor de kommer fra.
Jeg solgte min violin til lægen.
Han er en kender. En anden ville have ...
Du solgte din violin! For 20 yuan!
Nej, for 2 5 yuan.
Jeg har beholdt fem for at købe en mundharmonika
af mærket "Heroes". Den laves i Shanghai.
Dåsemad og spiritus til din fødselsdag.
Fra mine forældre. Tak.
Lad os ønske godt helbred til bedstefar.
Og et langt liv.
Jeg spiller en melodi på mundharmonikaen.
Vent! Der er en ret mere.
Bedstefar, kom og hjælp mig.
Jeg kommer.
Kan du huske, at du sværgede at kurere hende for hendes uvidenhed?
Det er lykkedes. Hun har endda mindre accent.
Takket være os. Det var nyttigt at læse for hende.
På det tidspunkt anede vi ikke, hvad der ville ske med os.
Jeg blev violinist.
I de sidste 15 år spillede jeg først i Lyon og Toulouse.
Derefter dannede jeg en kvartet i Paris med nogle venner.
Vi spillede Mozart og Beethoven, mine yndlingskomponister.
Fra Kina kommer nu en reportage om den dæmning,
som er ved at blive bygget over Yangtse floden.
Et bjergområde bliver oversvømmet og omdannet til et stort reservoir
for at skaffe elektricitet til 200 mio. mennesker.
De 234 distrikter, som udgør området,
vil blive udslettet i to separate oversvømmelser
og gøre plads for en kæmpe sø på 1084 km2,
175 m over havoverfladen.
En gigantisk arbejdsplads...
Goddag, Mi Shen.
Jeg ser en reportage om det område, hvor jeg blev genopdraget.
Hele min ungdom. Ja, jeg ringer senere.
... de er de første flygtninge i området.
I dette storslåede landskab vil de gamle klippetrin,
som forbinder landsbyerne på Fønix bjerget med dalen,
snart blive oversvømmet af Yangtse floden.
Passagerer til Beijing med Oriental Airways...
Kan jeg hjælpe Dem? Vil De give parfume som gave?
Til hvilken slags kvinde? En lille kinesisk skrædderinde.
Den er fin.
Goddag, frue.
Fra 1971 til 1974,
hvor jeg blev genopdraget, boede jeg i dette hus.
Det er over 20 år siden.
Jeg har været her i 10 år. Hvem er din mand?
Zhao Libao. Zhao Libao!
Formandens søn? Kender du ham?
Er han her? Han er ude at købe fyrværkeri.
Sid ned. Nej tak.
Bliv og spis med. Jeg vil ikke være til ulejlighed.
Laver du legetøj til barnet? Nej, det er Åndernes Fest i aften.
Vi sætter papirbåde med lys i ud på søen for de afdødes sjæle.
Folk, der bor bag Øjet i Himlen, kommer også.
Er det rigtigt?
Måske kommer den person, jeg leder efter, også.
Landsbyerne skal flyttes på grund af dæmningen.
Vi rejser om en måned. Det er sidste gang, vi sætter både ud.
Bor du bag Øjet i Himlen? Ja, hvorfor?
Jeg leder efter den lille skrædderinde i din by.
Det er vores lille skrædderinde. Jeg leder efter en anden.
Hende, jeg tænker på, er nok ikke kommet.
Har du fundet hende? Ikke endnu.
Du bør læse navnene på papirbådene.
Som regel skriver man navnene op på dem, som ikke kommer.
SHANGHAI LUFTHAVN
Det er ... min kone. En fornøjelse.
Sig goddag.
Luo, nu er du en stor kanon på Institut for Dental Medicin.
Tjenestemandsansat professor og disputatsvejleder.
Han er en national autoritet. Jeg skal være fodboldspiller.
På hvilket hold? Sichuan.
To af de genopdragede boede her. Kan du huske det?
Det er så lang tid siden.
Den ene af dem var meget flot.
Hvad var det nu, han hed? Ma et eller andet...
Han tegnede en hest for at skrive sit navn.
Nej, det var... Luo.
Rigtigt. Luo! Det er mig!
Svæklinge, som ikke var særlig modige.
Men gode historiefortællere. Det kan jeg huske.
De genfortalte film for os, og vi græd som små børn.
Se der!
Det virker stadig. De lavede kvalitet dengang.
Det går 20 minutter for langsomt, formand.
Er du sikker?
Helt sikker. Jeg har et schweizerur. Klokken er 15.20.
Det er ligesom mig. Vi bliver ældre.
Stop! Der er den tand, som vi ordnede!
Han har den stadig. Nej. Vores var en forkindtand.
Skal vi fortsætte?
Hvilken fugl flyver højere og højere?
Hvilken fugl er som to blade på en kniv?
Hvilken fugl dykker i himlens sø?
Hvilken fugl ryster det brune græs?
Jeg kan huske, at det var en gåde, men jeg fandt aldrig svaret.
Vil du gerne vide det? Så fortæller jeg det.
Du genkender vel stedet.
Skrædderen døde.
Vores Boggrotte!
Det lyder, som om der er folk, der taler derinde.
Da jeg filmede, troede jeg, at jeg hørte stemmer.
Det skræmte mig.
Det gjorde det virkelig. Hvem var det?
Det var vores stemmer. For over 20 år siden.
Luo! Ma!
Hvad? Hun er gået.
Hvorhen? Ud for at prøve lykken i en storby.
Hun sagde, hun ønskede et nyt liv.
Hun gik bare! For at finde et nyt liv.
Sagde du ikke noget? Jo.
Jeg fortalte hende, at hvis hun tog af sted,
ville jeg aldrig se hende igen. Men forgæves.
Hun er meget stædig. Hvornår skete det?
For et stykke tid siden. Kom!
Luo, den her vej er længere. Nej, det er en genvej.
Vent på mig!
Hvorfor har du klippet det?
Det havde jeg lyst til.
Hvem har købt de sko til dig? Det har Ma.
Jeg bestemte mig for at rejse.
Hvem forandrede dig?
Balzac.
Hvis du rejser ...
De bøger af Balzac ... Så læser jeg dem ikke for dig mere.
Se på mig.
Se på mig!
Har du besluttet dig?
Jeg elsker dig så højt, og så tager du af sted uden et ord.
Pas godt på min bedstefar. Sig farvel til Ma fra mig.
Pas godt på dig selv. Jeg får det godt i byen.
Tog hun af sted?
På grund af Balzac. Balzac?
Hun siger, at han lærte hende en ting :
"En kvindes skønhed er en værdifuld skat."
I 1982 ledte jeg efter hende.
Jeg hørte, at hun arbejdede i Shenzhen. Der tog jeg hen.
Hun var tilsyneladende rejst til Hong Kong.
Du var også forelsket i hende.
Du siger ikke noget, men jeg ved det. Du elskede hende.
Ja, måske.
Det var bare ...
Vi elskede hende begge to på hver vores måde.